НА ЦЬОМУ СВІТІ
Лютий 2002
53000 афганських біженців мешкають у таборі "Шамшату"...
що в місті Пешавар у Пакистані.
Перші з них прибули 1979 року, коли Радянський Союз напав на їхню країну.
Більшість останніх біженців прибули, рятуючись від бомбардувань американцями...
котрі почалися 7 жовтня 2001 року.
Багато цих дітей народилися тут, як Джамал.
Він — сирота. Він працює на цегляному заводі.
Хлопець заробляє менше долара на день.
За оцінками, на бомбардування Афганістану в 2001...
було витрачено 7,9 мільярдів доларів США.
Видатки на утримання біженців значно скромніші.
Денний раціон однієї людини складає 480 грамів пшеничного борошна...
25 грамів рослинної олії та 60 грамів бобів.
Кожній родині виділено намета, синтетичне простирадло...
три ковдри та одну пічку.
Хто чіпав мій одяг?
Ну, я пішов.
- Попроси свого дядька допомогти тобі. - Добре.
Будь обережним. Думай і не...
Не хвилюйся. Я йому скажу.
Зачекайте мене!
Роздай хліб.
Їж по-людськи, не давися.
М'ясо дуже жорстке!
Я хочу відправити небожа до Лондона.
- Хочеш у Лондон? - Так.
Я знаю людину, яка може допомогти.
- Він може все влаштувати? - Так.
Можемо з ним побалакати.
- Як життя? - Добре.
- Як там Емаль? - Він зара' не тут.
- А де? - Кілбернське шосе. Він любить Лондон.
Це мій дядько, Вакіл.
Це мій батько.
Я хочу допомогти йому, щоб він мав нормальне майбутнє.
- Ти відправляєш його до Америки? - Ні, не можу.
Я вже казав йому, Лондон.
Дядьку, хто з ним поїде? Він же англійської не знає.
Це хороша ціна. Це дуже хороша ціна.
Він має їхати сушею.
Смерть повсюди, ми ніде не можемо сховатися.
Хай благословить тебе Аллах. Аллах благословляє кожного.
Аллах великий.
Так нормально, залиш.
Вакіл з Пешавару? Вам Джамала треба?
Джамале, твій дядько телефонував. Він хоче з тобою зустрітись у Пешаварі.
- Мій дядько? - Так.
- Хто їде до Лондона? - Ці двоє.
- Ви обидва? - Так.
Вам краще залишитися у своїй країні.
- Ви літаком чи по суші? - По суші.
Їхати сушею дуже небезпечно.
Ні, це безпечно.
- Мені вам гроші давати? - Так.
- Тут у доларах і рупіях. - Добре.
Добре.
Коли приїдете до Лондона, зателефонуєте мені звідти.
Тоді я дам гроші йому.
Ось ваша квитанція. Не загубіть ї.
Він не дасть мені гроші, поки вони не задзвонять.
Це тато.
Ось він у літаку.
Виглядає гарно.
Які люди!
То ти не забув нас.
Ну, я погнав.
Бережи себе й телефонуй нам інколи.
Бувай, Амане.
Я тобі подзвоню.
Йди додому... Йди додому, Амане.
Я тобі сказав іти додому!
Зара' ляща тобі дам!
Додому йди!
Нарешті! Де ти був? Ти спізнився!
- Автобус от-от поїде. - Вибачте.
Ось ваші документи.
Ось твій квиток, а це номер, за яким ти зателефонуєш, як приїдеш до Кветти.
У світі 14,5 мільйонів біженців.
Понад п'ять мільйонів живе в Азії.
З них майже один мільйон мешкає в Пешаварі.
Багато з них хочуть втекти.
Щороку один мільйон людей у світі віддають свої життя
у руки контрабандистів, котрі нелегально їх переправляють...
Дехто успішно дістається місця призначення.
Багатьох ловлять силовики.
Дехто помирає в дорозі.
Де тут можна зателефонувати?
На пошті. Це туди далі.
Аюбе, принеси мого телефона!
Я запускаю змія.
Алло. Добре, а ви як?
А хто це? Енаяте! Як ти?
Ми на станції, на автовокзалі.
Енаятуло? Хочу в тебе щось спитати.
- Що ти в мене хочеш спитати? - Одне питання.
Якщо я знаю відповідь, я тобі відповім. Якщо ні, то не зможу.
Добре. Ось дивись, музика, так?
Хто ї придумав, де і коли?
Гадки не маю.
Гаразд, я розповім тобі.
Жили-були чоловік і жінка, котрі постійно билися.
Якось вони жбурляли речі одне в одного на кухні...
і з цього вийшла музика.
Вони билися й кидали ложками одне в одного...
і вони видавали звуки "дінь-день-туру"...
Це відповідь? Це все?
Так, це ж просто!
Поглянь на краєвид!
Дивись, у горах — сніг.
- Гарне місце. - Так.
Ви спізнилися. Ми годину на вас чекаємо.
Швидше. Застрибуйте.
Енаяте, англійською "ґро" буде "mountain".
"Mountain" — це "ґро".
А знаєш як сказати англійською "вавра"? "Snow".
Snow?
Ти їх отримаєш через чотири дні!
Нащо вони тобі?
- Віддай мені гроші! - В мене їх немає.
Чому ти мене ганьбиш перед людьми?
Ви — Чаман Алі?
- Я хочу з вами поговорити. - Зачекайте в автівці.
Куди їдете?
Далбандін.
Покажіть ваші права.
- Куди ви їдете? - У Далбандін.
- Навіщо? - На закупи.
Ми беремо одяг на продаж — маємо крамницю у Кветті.
Ходімо зі мною.
Тут лише мій одяг.
- Що це? - Плеєр "Walkman".
Увімкніть.
Це подарунок вам від нас.
Хай щастить.
Ти навіщо йому мій плеєр віддав?
- Він би нас тут не один день тримав. - Ти не маєш права брати мої речі.
Ти хотів тут з ним стирчати?
Ти віддав мій "Walkman"!
Це лише "Walkman".
Гроші обміняти не треба?
Он він!
- Доброго дня. Це готель "Джамал Шер"? - Так.
- Добрий день. Ви знаєте Фаріда? - Ні, не знаємо.
- Ви знаєте Фаріда? - Ні, але сідайте.
- Нащо вам Фарід? - Це особисте.
Ось ваш чай.
Фарід буде пізніше, як Бог дасть.
- А ви в Іран їдете? - Ні.
Не брешіть мені. Якщо хочете їхати, я можу гарантувати вашу безпеку.
Якщо ви прямуєте до Ірану...
то мусите обміняти ваші гроші з рупій на ріали.
Давайте мені ваші гроші.
- Усе правильно? - Так.
- Добре, я вам довіряю. - Ні, перерахуйте.
Звідки ви знаєте, чи хороша я людина?
Якщо маєте візу до Ірану...
то просто їдьте на кордон і ставайте у чергу.
Якщо ні, їдьте зі мною.
Берузе, телефон!
Я вже йду.
Я говорю пушту. Мені потрібен Беруз.
Ви говорите англійською або фарсі? Я не розумію пушту.
Ми чекаємо. Ми не знаємо, де ви є.
Говоріть англійською.
Джамале, порозмовляй з цим чоловіком англійською.
Отже, ви вперше виїхали з Пакистану, ге ж?
- Перший раз за кордоном? - Ні.
А, ви один раз були в Афганістані.
Добре.
Джамале, не розповідай йому всього.
Будь обачним.
- Що він каже? - Він не каже...
- Перепрошую? - Він нічого не каже.
Але він щось сказав.
Він лише сказав... "Що він питає?"
Ясно.
Знаєш, я будую новий поверх. Пізніше тобі покажу.
Але ж я з ним вже награвся. Розумієш мене?
Ні.
Чого ми маємо перевдягатися?
Я не знаю. Він сказав, так треба.
Що ти сказав?
Він сказав: "Чого ми перевдягаємося?"
А того, що ви повинні бути схожі, ну, ти мене зрозумів...
ви маєте їхати до Тегерану, ви маєте бути схожими на іранців.
В такому одязі на вас кожен увагу зверне, тож...
ви маєте перевдягнутися.
- Добре. - Щоб бути схожими на іранців.
Агов, Джамале, ти дуже довго, старий. Ідеш ти чи ні?
Ти перевдягнувся?
Файно. Так значно краще.
Гаразд. Це твої штани?
Твоя куртка. Так, добре. Дай-но мені свою шапочку, гаразд?
Так набагато краще.
І ти шапочку давай... І це лайно.
Навіщо йому наш одяг?
Що він сказав? Що він сказав?
Він каже: "Навіщо він забирає мій...
Ваш одяг — собаче лайно. Розумієш?
Нам, нам він більше не потрібен.
Я зараз викину ось це, і потім ми зможемо йти.
Абдуло? Абдуло?
Поклади це до своєї сумки, добре? До сумки поклади.
Ну, добре. Я беру 10000 реалів на день.
Скільки?
10000 реалів. Ви маєте платити за себе.
Ну, я пішов. Па-па! Тримайтеся.
Я йому не довіряю.
Він шахрай.
Чого це ми повинні платити за номер? Ми ж вже заплатили.
Я не знаю...
- Один. - Один.
- Два. - Два.
- Три. - Три.
- Чотири. - Чотири.
- П'ять. - П'ять.
- Шість. - Шість.
- Сім. - Сім.
- Вісім. - Вісім.
- Дев'ять. - Дев'ять.
- Десять. - Десять.
Добре, Джамале, слухай. Старайся не розмовляти...
з кожним в автобусі, гаразд? Якщо тебе спитають...
що ти робиш у Тегерані, ти можеш сказати...
- Можеш повторити за мною? - ГОВОРЯТЬ ФАРСІ
- Що він каже? - ГОВОРЯТЬ ФАРСІ
Джамале, не відходь від мене далеко.
Вітаю. Ось вони.
Гей, це мій друг. Він про вас подбає.
А це телефон мого колеги в Тегерані.
Наберете його і він вас забере.
Сидіння дуже зручні.
Не розмовляй пушту, розмовляй фарсі.
Ви звідки?
- Ви з Афганістану? - Ні.
- Афганці? Можна ваші паспорти? - Ми не афганці.
Ви не афганці?
Ми працюємо на будові в Тегерані.
У Тегерані? А я думаю, ви — афганці. Якщо ні, то ви повинні мати паспорти.
- Маєте якісь документи? - Ні...
- Ви іранець? - Так.
- Якийсь документ? - Ні.
- Ви? - Ні.
- Я думаю, ви афганці. - Ні...
Як перевірити, що ви не афганці?
Ходімо зі мною.
- Де вони сіли на автобус? - У Загедані.
- Я думаю, це афганці. - Ні, ми не афганці.
Це ваші речі?
Ні.
- Це що таке? - Касети.
Ну, ми погнали. Бувайте!
Привіт!
Що ви тут робите?!
Гроші, які ви заплатили, пішли на попередню поїздку.
Дайте мені більше грошей і я знову вас відвезу.
- Скільки вам ще треба? - 3000 рупій.
- За двох? - Ні, за кожного.
- Доларами берете? - Доларами?
В тебе ж нема доларів!
- Які долари? - Вони забрали всі твої гроші.
- Де ти їх взяв? - Він їх сховав!
"Відправте мене до Америки".
"Ні, я відпралю вас до Лондона, а потім до Америки".
"Добре, я відправлю вас і туди, і туди".
Енаяте, візьмемо морозива?
Нащо ти таке велике морозиво взяв? Треба було менше брати.
Він мені дав велике.
То треба було менше попросити.
Алло.
Це Джамал. Ми зараз у Тегерані.
Скажи щось, мені нудно. Чого ти мовчиш?
- Що сталося? - Нічого.
- Га? - Нічого.
Вистрибуйте! Хутчіш!
Швидше! Біжіть!
Я не полізу всередину.
Я туди не полізу!
Відчепіться від мене! Я туди не полізу!
Скільки годин ми їхатимемо?
Скільки нам їхати?
Так, ваша їжа теж там.
Постав, зараз не пий. У нас довга подорож попереду.
- Але я хочу пити! - Потерпи, нам ще довго їхати.
Що ти кажеш?
Я тебе не розумію.
Що?
Ти розумієш мою пісню?
Про що ти говориш?
Куди ми їдемо?
Ласкаво просимо! Дякую!
Привіт.
Мені його шкода.
Хай Бог тебе благословить.
Вони приїхали здалеку.
Все нормально, ми можемо їм допомогти.
Ви говорите англійською?
Англійською?
Я взяв з ваших грошей, щоб купити вам взуття.
Він купив нам взуття!
Мені були потрібні нові кросівки, бо старі геть порвалися. Дякую!
Ти гарний хлопець. Дай п'ять.
Одного дня Ходжа Насреддін ішов по вулиці.
Він побачив англійця, котрий впав.
Бідний Ходжа підійшов, щоб допомогти, і англієць сказав: "Thank you".
Ходжа розсердився й сказав: "Ти відправиш танк ("tank you") на мене?"
І штовхнув англійця назад додолу.
"Ти хочеш відправити танк на мене?!"
А потім він розвернувся й пішов собі далі.
Смійся!
Так, це гарний анекдот...
Бувайте.
Бережи себе.
Якою дорогою ми підемо?
Тією.
Отуди?
Саме так.
Сподіваюся, ми швидко дійдемо.
Так. Нехай буде з нами Господь.
Що це?
Ти як?
Там далі патруль. Будьте обережні.
Стій!
Лягай.
Ходімо назад.
Ти куди?
Зачекай!
"Ходімо, мій друже. Ходімо до Туреччини".
Туреччина... Я піду до Туреччини...
Я піду до Туреччини...
Як же вони гарно пахнуть! Запах просто чарівний!
Чудовий аромат.
Добрий день?
Добрий.
- Як тебе звати, брате? - Якуб.
Мегті...
Ай, молодець!
Гарна дитина!
Дуже сильний.
Куди їдете?
- Данія. Данія. - Данія?
Я їду до Лондона.
Як справи?
Ви взяли родину!
Привіт, як воно?
Як справи, мій друже?
Я знову з тобою граю.
- Як вас звати? - Моє ім'я — Ергам.
Сподіваюся, він нас не надурить.
Я втомився. Від вантажівки та великої вантажівки.
Дивись... дивись на мій пальчик.
Ти хороший. Ти дуже хороший.
Ваші кімнати тут.
Добре.
Ця кімната коштує 30 мільйонів на тиждень, з кожного. Добре?
Відведеш нових хлопців завтра до майстерні.
- Скільки коштують? - 750 мільйонів.
Файно є...
Мегті, мій принце. Мій Мегтi...
Два кебаби.
Ось цей. Я хочу цей.
Піду заплачу.
Ви сидіть... Я йду платити.
Ви їсти, плачу.
Як справи, малий?
Бувай.
- Тут є якісь нові люди? - Так, прибули на цьому тижні.
- Як тебе звати? - Етем.
Екрем?
Етем. Ти звідки?
- Харер. - Харер.
Звідки вони?
У них немає документів абощо.
- То що будемо робити? - Хай працюють собі.
Я маю взяти їх з собою.
Куди?
Ми їдемо до Лондона...
- Сюди? - Так, залазьте.
Можете посунутися?
- Як тебе звати? - Насрула.
Здається, ми під'їжджаємо.
Мегті!
Ви звідки?
Іран.
Відчиніть двері!
Зупиніться!
Джамале, мені зле.
Мені теж.
Мені тут погано!
Мегті також робиться недобре.
Стійте! Випустіть мене!
Енаяте, заговори до мене!
Випустіть мене!
Скажи щось!
Енаяте!
Що з тобою?
- Два на євро. - Тримай.
Два на євро.
- Два на євро. - Ні, дякую.
Два на євро.
Газована чи негазована?
Один квиток до Парижу.
- Сьогодні? - Сьогодні.
Легше, легше. Розслабтеся.
Я вже йому дав. Скільки ти хочеш?
Це турецькі. Це не є добре.
- Євро. Турецьке не добре. - Не добре. Не добре.
Хочеш цигарку? Ти куриш цигарки?
Ні-ні.
- Сиди. - Нащо?
- Хочу з тобою побалакати. - Нащо?
- Скільки тобі років? - Мені?
- Так. Скільки тобі років? - Мені 16.
- Тобі 16? - Так.
- Ти сам? - Я?
Так.
Знаєш, як мене звати? Я — Юсиф.
Твоє ім'я? Юсиф?
Джамале, Джамале, Джамале.
Дивись — корабель.
Забудь про кораблі. Грай у футбол.
Йди сюди.
Нема голу! Нема голу!
Гол!
Якось жадібний чоловік знайшов годинник.
І бачить, що він не йде.
Він подивився... у цей годинник, а там був... комар.
Він каже: "О, їхній водій помер".
Він викинув його... посадив живого комаря, й каже:
"А тепер працюйте, водій є..."
Це дуже дурний жарт.
Пачку "Benson & Hedges", будь ласка.
Тебе треба покарати!
Гаразд, збирайся.
Ти знаєш, що я працював у Лондоні.
О! Що це таке?
Це від ресторану. Я дам тобі роботу, коли ми доїдемо.
- Я був помічником менеджера. - Добре.
Я помічник менеджера.
Завтра я повернуся до мого ресторану.
Де дошки?
Дошки? Вони їх тут поклали.
Вдягни куртку як слід.
Заткнися.
Поліція!
Гайда!
Поквапся, мій друже. Поквапся.
Швидше, швидше.
Це Джамал дзвонить з Лондона.
Так.
Так, я дістався Лондона.
Енаят? Його тут немає.
Його немає на цьому світі.
Ви мене чуєте? Алло?
9 серпня 2002
заяву про надання притулку Джамалу Удіну Торабі було відхилено
Тим не менше, він отримав тимчасову посвідку на проживання, як виняток,
і зараз живе у Лондоні.
Він має залишити Велику Британію за день до виповнення свого 18-річчя.
Переклад з англійської: Юрій Борисов