Du tror, du kender en historie, men du kender kun slutningen.
For at nå ind til hjertet af den, må man tilbage til begyndelsen.
Hans Majestæt, kongen.
Mine herrer og rådmænd, der er et stort arbejde at gøre.
Førhen blev jeg bedraget af de, der holdt regeringens tøjler.
Mange ting blev gjort uden min viden eller tilladelse.
Men for fremtiden stopper sådanne fremgangsmåder.
Deres Nåde bliver udnævnt til formand for rådet.
I samarbejde med hertugen af Suffolk.
Deres Majestæt.
Vi vil samles igen snarest.
For at drøfte de anliggender, der stadig står vore hjerter nær.
Et ord.
Skønt det glæder mig meget -
- at Wolsey ikke længere er her blandt os, så ...
Selv i sit fravær gør han Dem da ikke urolig?
Hvordan det?
Han tabte ære, liv og gods, men ikke for landsforræderi.
Altså lever han stadig.
Og så længe han lever, forbliver han en fare både for riget og for os.
Han er langt væk i York. I unåde.
Jeg tror, De overdriver faren.
Og jeg tror, at De ikke forstår den.
Kongen kunne, som De ved, nemt skifte mening.
Og gjorde han det, hvis Wolsey nogensinde kom tilbage til dette hof -
- ville vi begge have grund nok til at frygte hans hævn.
Kardinal Wolseys hus Yorkshire
Dette er uudholdeligt. Vi må have taget repareret.
Med hvad og af hvem?
Vi har ingen penge og ingen forbandede tjenere.
Det kan da ikke være kongens mening, at De skal leve så usselt?
De er trods alt stadig ærkebiskop af York.
Måske er det ikke kongens skyld.
Jeg har haft grund til at huske på det gamle profeti:
"Når koen rider tyren, så, præst, vogt dit hoved."
Mener De den ko til Anne Boleyn?
Lige netop.
Derfor skriver jeg hende dette brev.
Selvom hun er årsagen til al vores ulykke?
Ja, siden hun er årsagen, kan hun også blive kuren.
Jeg må bare overbevise hende om, at jeg ikke er hendes fjende, men ven.
Jeg har stadig det brev, hvori hun lover at belønne mig -
- for alle mine lidelser og anstrengelser, når hun bliver kronet.
Jeg mindes, at De dengang fandt hendes løfter ret morsomme.
Ja, det gjorde jeg måske.
Siden dengang har jeg mistet min sans for humor.
Sir Thomas, jeg bemærker, at De ikke udnytter Deres embedes goder.
Jeg er ikke så forfængelig at skilte med dets magt, master Cromwell.
Men jeg kan forsikre Dem, at jeg har i sinde at bruge den.
- Må jeg spørge til hvad? - Her for eksempel.
Her er en rapport om en prædiken holdt for nylig i Cambridge -
- af en vis Hugh Latimer.
Et seniormedlem på universitetet. Jeg citerer:
"Mr. Latimer sagde, at det hellige skrift burde læses på det engelske sprog -
- af alle kristne mennesker, det være sig præst eller lægmand.
Han rasede mod billedforgyldning -
- pilgrimsrejser og overtroisk gudsfrygt.
Han sagde, at alle mænd var præster -
- og at vi ikke havde brug for præster eller paver på Jorden."
Tiderne har ændret sig, master Cromwell.
Nu ser jeg tydeligt risikoen og faren forbundet med en så åben politik -
- over for disse nymodens, fejlagtige sekter.
Dømmer De alle reformister som kættere?
Wolsey var alt for blød ved dem.
Det har jeg ikke i sinde at være.
Vil De brænde dem?
"Denne opfattelse, at pave og præster har særlig magt -
- og autoritet går imod den hellige skrift.
Kongen er Guds repræsentant på Jorden -
- og hans lov er Guds lov.
Han står kun til ansvar for Gud -
- og hans undersåtters lydighed er en lydighed krævet af Gud.
At kirken og paven skulle styre Europas prinser -
- er ikke blot skamfuldt, men vender om på den guddommelige rækkefølge.
Én konge og én lov i Guds navn i alle riger."
Denne bog er en bog for mig og for alle konger.
Og der er andre bøger som den.
Bøger som beskriver magtmisbruget, privilegierne -
- og grådigheden hos gejstligheden i Deres Majestæts rige.
Bøger som Wolsey bevidst holdt skjult for Dem.
Jeg vil gerne læse dem.
Nu jeg selv har taget magten -
- skal jeg arbejde dag og nat om nødvendigt for at løse sager.
Inklusive min annullering.
Jeg sværger, at alt bliver anderledes nu.
Hans Majestæt kongen.
- Ambassadør Chapuys. - Deres Majestæt.
Jeg hører, De er en dygtig og intelligent diplomat.
Jeg er sikker på, De også kender til alle de nye religiøse kontroverser.
Jeg kender til noget nyt kætteri, der dukker op her og der, javist.
Hvis blot paven og hans kardinaler opgav deres forfængelige pragt -
- og levede ifølge evangeliernes og stamfædrenes forskrifter.
Jeg ved, at Deres Majestæt -
- er midt i en diskussion med Hans Hellighed.
Jeg taler ikke om mig selv.
Ser De, da Luther angreb lasterne -
- og korruptionen i gejstligheden, havde han ret.
Var han standset og havde ikke ødelagt sakramenterne -
- og den slags, havde jeg gerne taget ham i forsvar -
- i stedet for at angribe ham.
Behovet for reformation i kirken er åbenlys.
Kejseren har pligt til at støtte den. Ligesom jeg i mit eget rige.
Jeg er glad for, vi fik mulighed for denne meningsudveksling.
- Deres Majestæt. - Ambassadør.
- Det undrer mig, De har så god tid. - Til hvad?
- Til at lave ingenting. - Hvad mener De?
Skulle De ikke styre landet?
Det lader jeg Norfolk om. Han er mere øvet.
Desuden er møder med ambassadører uendelig kedelige.
Alle er løgnere, hyklere og midaldrende mænd.
Foretrækker De, de var kvinder?
Hvis alle ambassadører var smukke kvinder -
- ville jeg tjene mit land dag og nat.
- Så er vi her. - Deres Nåde.
Dette er min myndling, miss Catherine Brooke.
- Sir Anthony Knivert. - Miss.
- Sir. - Anthony er en fremragende rytter.
Undtagen når jeg falder af.
- Nyder De gåturen? - Ja.
Godt. Så skal jeg ikke forsinke Dem yderligere.
Læg kræfter i, folkens.
- Yndig lille ting, er hun ikke? - Det er hun i hvert fald.
Jeg gifter mig med hende.
De har været i eksil, mr. Fish?
Ja, sir.
Kardinal Wolsey nød at holde mig i Holland -
- af frygt for, jeg ville sige sandheden.
Hvorfor prøvede De at vende tilbage?
Jeg troede, sir, at med kardinalen faldet og sendt bort -
- ville omstændighederne i landet have ændret sig til det bedre.
Mere tolerante.
Har De venner her i landet?
- Selvfølgelig, sir, som englænder. - Ved hoffet?
Har De venner ved hoffet?
Nægter De at være forfatteren til dette værk -
- "En ydmyg bøn for tiggerne"?
Nej, sir.
Hvad er det?
Sir, en appel til Hans Majestæt -
- om at råde bod på mange af kirkens frygtelige og skandaløse overgreb.
De antyder altså, at kirkens egentlige mål -
- er at tage al magt, herredømme, lydighed og værdighed fra kongen.
De påstår endda, at kirken selv -
- er en kilde til opstand og ulydighed mod kongen.
Gør De ikke, mr. Fish?
Og her, mr. Fish, hvis jeg må have lov.
De siger, at inddrivelserne fra folk -
- ikke gives til en mild, verdslig prins -
- men til "en hjerteløs, djævelsk blodsuger -
- beruset af blodet fra martyrerne og Kristi helgener."
Skam Dem, mr. Fish.
For hvem er disse hjerteløse, djævelske blodsugere -
- andre end vores hellige kirkes salvede præster.
De, som viser os vejen til himlen.
Men det tror De jo heller ikke på, gør De, mr. Fish?
Hvem er De?
Jeg er en kristen mand, et barn af evig glæde -
- gennem fortjenesten af Kristi bitre lidenskab.
Det er det glædelige svar.
Det er også kætteri.
Hvad er der? Hvad har hun gjort?
Hun er klædt i lilla.
Lilla er den royale farve.
Nogle gange ønsker jeg -
- at alle spaniere lå på bunden af havet.
Mistress Boleyn -
- De burde ikke misbruge dronningens ære med sådan tale.
Jeg bryder mig ikke om Catherine.
Jeg ville hellere se hende hængt end anerkende hende som min frue.
- Er det det hele? - Ja, Deres Majestæt.
Gudskelov.
Hvad er der, mr. Cromwell?
Deres Majestæt, jeg ...
Mr. Cromwell.
Jeg beder om Deres Majestæts overbærenhed og tilgivelse, før jeg ...
Fortsæt.
Jeg havde for nylig lejlighed til, under et besøg på Waltham Abbey -
- at tale med en lærd ven der.
Vi talte om Deres Majestæts vigtige anliggende.
Vi kom til den konklusion, at Deres rådgivere -
- måske ikke går til sagen -
- på den bedste måde for at løse den.
- De mener ad rettens vej? - Ja.
Som Deres Majestæt ved, er konger hævet over loven.
De står kun til ansvar over for Gud, som salvede dem.
Så vi mener, at sagen ikke er og aldrig har været juridisk.
Den er teologisk.
Men i så fald, hvem skal så dømme den?
Vi vil foreslå -
- at Deres Majestæt fremsætter holdningen hos teologer -
- på læreanstalter rundt om i Europa.
Deres dom ville falde snart og kunne hurtigt gennemføres.
Og med det simple skridt -
- er jeg sikker på, Deres Majestæts urolige samvittighed bliver beroliget.
Vil De skrive en afhandling med Deres argument?
- Hvis De betror mig at gøre det. - Nej, jeg befaler Dem det.
Så befaler jeg Dem, som royal agent, at besøge Europas universiteter.
Jeg ønsker de teologiske fakulteters holdning hurtigst muligt.
Tak, mr. Cromwell.
Der er stadig tid til at afsværge kætteriet, mr. Fish.
Hvis De erkender, at Deres holdninger var afsporede, onde -
- i strid med Guds lov -
- vil De blive skånet for de store lidelser, De ellers må udholde.
Jeg beder Dem, erkend Deres synder.
Gud vil byde Dem velkommen tilbage i sin fold.
Afsværg.
Afsværg, De har stadig et øjeblik.
Herren er min hyrde, mig skal intet fattes.
Han lader mig ligge på grønne vange, til hvilens vande leder han mig.
Skal jeg end vandre i Dødsskyggens Dal -
- jeg frygter ej ondt, thi du er med mig.
Din kæp og din stav er min trøst.
I mine fjenders påsyn dækker du bord for mig.
Du salver mit hoved med olie, mit bæger flyder over.
Kun godhed og miskundhed følger mig alle mine dage -
- og i Herrens hus skal jeg bo gennem lange tider.
Jeg har noget, jeg vil sige til Dem.
Jeg har besluttet at adle Dem og Deres familie.
De vil blive gjort til jarl af Wiltshire og Ormonde -
- og jeg udnævner Dem også til lordseglbevarer.
George bliver lord Rochford -
- og gjort til medlem af rådet.
Deres Majestæt, jeg mangler ord.
Deres gavmildhed er endeløs.
Jeg har også store forventninger til mr. Cromwell.
Det glæder mig. Han er en ven af familien.
De kender hans tese.
Jeg ønsker, at De besøger paven og kejseren i Bologna.
De skal fremlægge vores nye sag for dem.
Sig til mig, De ikke er ved at miste håbet.
Det er sandt, at jeg ...
Jeg havde altid forestillet mig, at kongen -
- efter at have fulgt sin kurs et stykke tid, ville vende om -
- ville overgive sig til sin samvittighed og ændre mål -
- som han har gjort så ofte før.
Jeg troede med hele mit hjerte, at han ville komme til fornuft.
Men nu er jeg ...
Madam, jeg beder Dem. Giv ikke op.
Nej, excellence. Jeg giver aldrig op.
Tak, for hvad De har gjort for min fader.
For hele min familie.
Der er mere.
Jeg har fået ombygget Wolseys gamle palads i York Place.
De sagde, De kunne lide det.
Jeg giver det til Dem.
Hvad er der?
Har jeg gjort Dem ulykkelig?
Nej.
Jeg ville kun være ulykkelig, hvis De holdt op med at elske mig.
London ville skulle smelte ned i Themsen først.
Er det nu alting til lady Anne?
Sir Thomas, ligner dette ikke en bryllupsfest?
Der mangler kun en præst -
- til at give vielsesringene væk og udtale velsignelsen.
Gud forbyde, at det skulle ske.
Det kommer ikke mig ved.
Mit nye job som kansler -
- vil være at kæmpe bedst muligt for kristendommens interesser.
Måske hælder Majestæten -
- mere mod reformisterne, end De er klar over.
Det tror jeg nu ikke.
Jeg kender ham bedre, end De gør, excellence.
Hans dybeste instinkter er traditionelle og rettroende.
Han truer måske med at bryde med Rom -
- men jeg tror aldrig, han gør det.
Jeg håber, De har ret.
Konsekvenserne ville være utænkelige.
Alt lader til at falde ud til Deres fordel, Deres Nåde.
Jeg har dårligt nyt.
Jeg ved tilfældigvis, at kongen -
- har sendt Wolsey et indgraveret portræt af sig selv.
Og?
Og det er traditionelt set et tegn på sympati.
Det varsler måske forsoning.
En gave for at lette kongens samvittighed er næppe tegn på -
- at biskoppen af York indsættes i sin fordums herlighed.
Tænk sådan her på det.
Da Satan faldt fra himlen, blev han budt ind igen?
De gjorde.
Jeg ser, De har accepteret beskyttelse fra mr. Cromwell, mr. Wyatt.
Hvor er verden dog gennemskuelig.
Men var det forkert af mig, Tallis?
Det synes jeg. Ja. De burde være Deres egen mand.
Vær ikke dum. De ville ikke overleve længe i denne glatte verden -
- uden en stor mands støtte.
Mener De, mr. Cromwell er en stor mand?
Nej, jeg mener, han er en mand på vej op. Mærk Dem mine ord.
Hvis De vil vide det, så har jeg bollet hende.
Hvad er der, Thomas?
Jeg har fået svar på mit brev.
Fra Mistress Boleyn?
Hvad skrev hun?
At hun ikke vil tale med kongen på mine vegne.
Så er vores håb ude.
Nej. Nej, nej.
Jeg har besluttet at skrive til en anden frue -
- som er langt mægtigere end den ondskabsfulde skøge.
Og langt mere tilbøjelig til at være venlig.
Madam, kongen er her.
Sæt Dem bare ned.
Majestæt.
Jeg kom, fordi jeg hørte, De ikke var rask.
Og at lægen blev nødt til at årelade Dem.
- Hvordan har De det nu? - Jeg har det godt.
Det er venligt af Deres Majestæt at udvise bekymring.
Hvordan har vores datter det?
Hun skriver til mig på perfekt latin og fortæller, at hun danser gaillarde -
- og kan spille lut til alles store fornøjelse og glæde.
- De burde være stolt af hende. - Jeg er stolt af hende.
De burde indbyde hende til hoffet. De kunne se hende danse og spille.
- Det ville måske behage Dem. - Catherine, jeg ...
Jeg hører, at flere af Deres agenter -
- er sendt udenlands for at drøfte teologiske holdninger til skilsmissen.
For hver en lærd, der stemmer på Dem -
- kunne jeg finde tusind, som ville stemme på mig.
Mine herrer -
- hver dag er jeg tvunget til at læse nye rapporter om utilfredshed -
- forvirring og forsinkelser over hele mit kongerige.
Statskassen er tom -
- og vi låner penge til en sviende pris.
Deres Nåder er formænd for dette råd -
- og alligevel hører jeg intet fra jer om de sager.
Eller nogen andre sager.
- Deres Majestæt på tilgive mig ... - Ja. Jeg må altid tilgive Dem.
Men jeg bliver træt af at tilgive Dem!
Jeg har givet Dem alt, inklusive retten til at kalde Dem selv prins!
Og hvad får jeg igen?
Jeg plejede at opfatte kardinalen som forfængelig, selvisk og grådig -
- ligesom De fortalte mig.
Men nu forstår jeg byrden, han bar uden at beklage sig.
Deres Majestæt burde ikke glemme, at han også stjal fra Dem -
- og at han tjente de franske interesser -
- selv over Englands.
Mener De også det, Thomas?
Det er i hvert fald sandt, at kardinalen var forfængelig ud over alle grænser.
Det skadede ham voldsomt -
- og fik ham til at misbruge de betragtelige gaver, Gud gav ham.
Og dog er han en bedre mand end nogen af jer -
- til at forvalte dette kongeriges anliggender.
- Jeg taler med ham. - Ja, det må De hellere.
Ambassadør Chapuys, Deres Majestæt.
Ambassadør.
- Jeg har et brev til Deres Majestæt. - Fra kejseren?
Nej. Fra kardinal Wolsey.
Det var mærkeligt. Ved De, hvad der står i det?
Kardinalen tilbyder at skabe en forsoning -
- mellem Dem og ham, kejseren og Rom.
Kuppet vil blive signaleret ved ankomsten af et paveligt dekret -
- der befaler Henrik at forlade Anne Boleyn og gå tilbage til sit ægteskab.
Kejseren vil tilbyde sin økonomiske og moralske støtte -
- og insistere på, at Wolsey bliver genindsat som kansler.
Tror De, det kunne virke?
Kardinalen er i hvert fald opfindsom.
De skal sammensætte et nyt parlament.
Der er vigtige ting, der skal gøres.
For det første er statskassen tom.
Jeg skal gøre, som Deres Majestæt befaler.
Men jeg må advare Dem om, at dette parlament -
- måske ikke vil være så føjeligt som det før.
Hvordan det?
Selvom jeg tilstår, jeg var blandt de -
- der efterspurgte større tolerance og ytringsfrihed -
- frygter jeg, at friheden, Deres Majestæts venlighed gav -
- nu bliver åbenlyst misbrugt.
Der er mange afvigende stemmer i kongeriget -
- hovedsageligt om religiøse anliggender.
De efterspørger en reformation.
Hvor mange har De brændt, Thomas?
Seks.
Alle retmæssige, nødvendige og veludførte.
Veludførte?
Ja.
Hvad sagde han?
Ja, han sagde rent ud -
- at han overvejede at tilgive Wolsey -
- og give ham den kongelige gunst igen.
Og hvad sagde De?
Jeg var enig med Hans Majestæt i, at kardinalen havde mange evner.
Hvad var De?
Jeg var enig med kongen i, at Hans Eminence har mange evner.
Jeg nægter at tro det.
Har De ikke selv talt -
- om den frygtelige hævn, han ville tage -
- hvis han en dag igen fik magten?
Eller De regner måske ikke hævn som en af hans mange evner.
Det gør jeg i høj grad.
Og derfor dyrker jeg kongens gunst.
Jeg kan glæde Deres Majestæt med, at universitetet i Paris -
- den største gevinst af alle, har erklæret sig på Deres side.
Og Italien?
Jeg tilstår, at universiteterne der er delte.
Men Padua, Firenze og Venedig har erklæret sig for Deres Majestæt.
Spanien? Catherines land?
Spanien er imod.
Er De overrasket?
Og De, min herre.
Fik De mødt kejseren og Hans Hellighed?
Hvordan har de det?
Deres Majestæt, kejseren nægtede at se mig.
Og Hans Hellighed?
Paven gav mig kun dette dekret at bringe til Deres Majestæt.
Hvad står der i det?
Dekretet byder Deres Majestæt -
- at befale lady Anne Boleyn at forlade hoffet.
Det tillader ikke Deres Majestæt et nyt ægteskab -
- så længe den pavelige kurie bestemmer Deres Majestæts sag.
Mr. Wyatt.
- Jeg har travlt. - Der er en, De bør se.
- Ikke nu, mr. Wyatt. - Det vedrører kardinalen.
Deres Excellence. Hvad kan jeg gøre?
Min herre, jeg vil bede om en stor tjeneste.
Det er svære tider.
Det lader til, at der visse steder -
- nu er en grov og åbenlys fjendtlighed mod vores hellige kirke.
- Som vi så i Tyskland ... - Og hvad forventer De, jeg gør?
Jeg beder Dem bruge den store indflydelse, De har ved hoffet -
- til at trække England tilbage fra randen af katastrofe og undergang.
Af den kærlighed vi alle har til Kristus og hans apostle.
Hvilke apostle?
Jeg tror ikke på, Kristus havde apostle, selv ikke Sankt Peter.
De mænd var alle svindlere -
- der foregav at følge Kristus og tale i hans navn.
Og de byggede en kirke på deres løgne.
Hellige Guds moder.
Deres Højhed, Deres Højhed, så taknemmelig.
Dette er Augustus de Augustinis.
Thomas Wolseys private læge.
Wolsey? Hvad ved De om ham?
Sir, jeg ved, at Wolsey søgte hjælp hos kejseren og p ...
- Paven? - Ja, Deres Højhed -
- Hans Hellighed paven. Imod Hans Majestæt.
- Kommunikerede de? - Ja, ja, ja.
Og hvem ellers?
Wolsey konspirerede med dronning Catherine -
- fordi han sagde, det var den eneste måde, han kunne blive ...
- Gengivet magten. - Ja.
Kongen må vide det her.
Nu hvor De kender sandheden, må De handle mod ham.
Han og hans præster og prælater -
- tror, de kan styre Deres Majestæts rige.
At de er højere end Dem.
Og ved at tage mod ordrer fra paven -
- handlede Wolsey da ikke som en agent for et fremmed land?
Pavens indbildskhed -
- ved at tro han kunne fortælle Dem, Dem, hvad De skulle gøre.
Wolsey, sir. I kongens navn.
- Rejs Dem. - Ud af sengen.
- Nej, nej. - Han har ikke gjort noget.
Thomas Wolsey, De er anholdt efter kongens ordre -
- og sigtet for højforræderi.
De bliver ført til London og stillet for retten.
- Så, så, Joan. - Vagter.
Ingen tårer. Ingen tårer for mig, jeg beder dig.
Tilgiv mig.
Du har ikke meget at huske mig for.
Nej. Jeg har et liv og alt i det at huske Dem for.
Vagter, lænk ham.
Nå, Brandon.
Hvis jeg havde tjent Gud så flittigt, som jeg tjente kongen -
- ville han ikke have opgivet mig på mine gamle dage.
Fortsæt.
Joan.
Jeg beklager at måtte meddele Deres Majestæt -
- at jeg ikke kan fortsætte med at tjene kejseren ved dette hof.
Der er så meget had her mod alt, der er helligt og sandt -
- at de, der taler skamløst om det, har drevet mig væk.
Det er ikke Deres skyld.
De har altid tjent mig med visdom og venlighed.
Det skal jeg ikke glemme.
Hils min nevø fra mig.
Jeg vil informere Hans Højhed om Deres kvaler -
- og om Hans Majestæts ondskab og uvenlighed mod Dem.
Ja, fortæl ham det.
Men også dette, ud fra den kærlighed jeg nærer for dette land og for ham.
Han må ikke overveje at bruge magt mod Hans Majestæt eller hans folk.
Det ville være en synd mod min samvittighed og mod Gud.
Herre, vi har ikke talt sammen så længe og så ofte, som vi burde.
Jeg har ofte taget mig af andre sager.
Hvis jeg ønskede tilgivelse, burde jeg bede om det -
- men for alt, hvad jeg har gjort -
- og for alt, jeg vil gøre fremover, findes der ingen tilgivelse.
Og alligevel mener jeg ikke, jeg er en ond mand.
Selvom onde mænd beder højere -
- og søger soning -
- og anser sig selv nærmere himlen, end jeg er.
Jeg kommer ikke til at se dens porte, Herre.
Eller til at høre dine søde ord om frelse.
Jeg har set evigheden, det sværger jeg ...
... men det var i en drøm, og om morgenen var det hele væk.
Jeg ved selv, hvad jeg er.
Og jeg overlader min stakkels sjæl til din tilgivelse -
- velvidende at jeg ingen fortjener -
- fra dine kærlige hænder.
Velkommen til helvede.
Mr. Cromwell.
Majestæt ...
Kardinal Wolsey er død.
Det er jeg ked af at høre.
Jeg ville ønske, han havde levet.
Hvordan døde han?
Han tog sit eget liv.
Ingen må nogensinde få noget at vide. Forstår De det?
Ingen. Aldrig.
Jeg gør mit spil færdig, så taler vi sammen.
Gå.
Gå!
Sir Thomas, jeg har lige hørt det.
Efter Hans Majestæts ordre er 15 ældre gejstlige -
- blevet anholdt for at anerkende Wolseys autoritet.
Der er også en vedtægt for parlamentet -
- som anerkender i verdslige og åndelige sager -
- at kongen er hævet over loven og kun står til regnskab over for Gud.
Hvad kan der gøres?
Jeg mindes noget, Wolsey engang sagde til mig.
At jeg kun skulle fortælle kongen, hvad han bør gøre, ikke hvad han kan.
"For hvis løven kender sin egen styrke, kan ingen mand styre ham."
Vi står på kanten af afgrunden.
Gud ved, hvad der skal blive af os.
Jeg vil have dig.
- Jeg kommer. - Nej, det må du ikke.
Måske kan du finde en måde at forlænge hans interesse?