Du tror du kjenner en historie, men du kjenner bare slutten.
For å komme til historiens kjerne, må du starte ved begynnelsen.
Hever Slott Familien Boleyns Hjem
"Min øyensten, jeg kan ikke beskrive hvor høyt jeg savner deg.
Jeg ønsker så inderlig, spesielt om aftenen,-
-å ligge i min kjæres armer hvis..."
Fortsett, er du snill.
"Hvis vakre bryst jeg snart håper å kysse.
Verken tunge eller penn kan uttrykke savnet mitt.
Det eneste lyspunktet er spenningen i forventningen om vårt neste møte.
For hvilken glede er vel større-
-enn å nyte selskapet til henne som er meg mest kjær?"
Kongen er tydeligvis forelsket i deg.
Skjønner du ikke, niese?
Det gjør en mann, enhver mann, utrolig sårbar.
Hva synes du om oppgaven din, elskling?
Jeg...
Jeg må tilstå at jeg ikke likte det så godt.
Jeg brydde meg ikke om kongen.
Men nå er jeg...
-Nå er jeg... -Anne.
Det vil være klokt å ikke bli lurt av ditt eget renkespill.
Det er din plikt å bruke kjærligheten hans-
-til vår fordel ved å bli kvitt Wolsey.
Kardinalen står mellom oss og alt sammen.
Og det er nå i din makt å gjøre ham stor skade.
Og vi forventer at du gjør det.
Jeg drar direkte til Paris for å møte kong Francis-
-og ratifisere den nye avtalen mellom Deres Majesteter.
Og ettersom Hans Hellighet fortsatt er keiserens fange,-
-har jeg innkalt til et konklave med kardinalene-
-i Paris.
Det blir ikke vanskelig å overtale dem i pavens fravær-
-om å gi meg løyve og myndighet-
-til å ta en endelig avgjørelse i deres majestets annullering.
Du reiser med vår velsignelse.
Og i forventingen om at du vil lykkes, Deres Eminense.
Noe vi er høyst ivrig etter.
Jeg er Deres Majestets sanne og ydmyke tjener.
Å, jeg glemte.
Der er noen du burde ta med deg.
Hans navn er Thomas Wyatt.
-Dikteren? -Jeg liker ham ikke.
Han eide en gang en juvel jeg vil ha.
Lady Anne, hva gjør du her?
Jeg har en audiens med Hans Majestet.
Hva har en tøysete jente å si til en konge?
Deres Majestet.
Si at han kommer til å klare det.
Hvem, elskling?
Wolsey.
Han vil det, ikke sant? Han skaffer en annullering?
Selvsagt vil han det.
Ikke tvil på det.
Hva er det?
Er det ikke merkelig?
Merkelig?
Å tildele en såpass viktig sak til en tjener, samme hvem han nå er?
Når Deres Majestet har tusenvis av tjenere-
-som er villige til å gjøre som du befaler?
Og når din egen lykke avhenger av dette vedtaket.
Min elskede.
Dette burde du ikke bekymre deg for.
Tilgi meg. Jeg burde ikke ha nevnt det.
Nei, nei.
Jeg gir deg tillatelse til å alltid snakke fritt med meg.
Ærlig, åpent og med sant hjerte.
For meg, er det ekte kjærlighet.
Tilgi meg, ambassadør, for å ha mottatt deg her.
Jeg står til Deres Majestets rådighet.
Señor Mendoza, hjelp meg.
Selvsagt, jeg er Deres Majestets tjener.
Jeg må sende en beskjed til keiseren og har ingen annen måte.
Wolsey åpner alle brevene mine.
Og jeg vet at han har gjort flere av damene mine til spioner.
Hvordan?
Med penger, eller som enkelte påstår, ved å tilby dem seksuelle tjenester.
Herregud. Hvordan kan jeg hjelpe?
Keiseren er min families overhode.
Jeg vil at han skal vite at kongen prøve å skille seg.
Han vil holde det hemmelig, men har allerede startet prosessen.
Det er umulig!
Han trenger vel pavens tillatelse.
Men paven er keiserens fange.
Señor Mendoza,-
-for din kjærlighet for vår frelser-
-og alt som er hellig,-
-fortell nevøen min om hva som blir gjort mot meg her!
Overlat det til meg.
Jeg skal finne en vei rundt kardinalens spioner.
Hva tenker du på?
Jeg tenkte ikke.
Jeg lyttet.
Komponerer du noe nytt?
For å komponere noe, må jeg høre det.
Jeg elsker deg.
Hva med din kone?
Du vet godt at hun ikke er min kone.
Jeg har aldri syntes at kjærlighet burde begrenses av doktrine.
Jeg skal reise.
Hvorfor skal du reise?
Kardinal Wolsey skal til Frankrike.
Han har invitert meg.
Sammen med andre musikere.
Må du dra?
Du vet godt at en invitasjon fra kardinalen-
-er som en invitasjon fra kongen.
Vi småfolk må stikke hånden inn i flammene hvis vi blir bedt om det.
Jeg kommer til å savne deg.
Nei, det vil du ikke.
Du finner raskt andre atspredelser.
Hva håper du egentlig å få ut av dette oppdraget?
Jeg har mange håp.
Å først lege sårene etter årevis med engelsk-fransk fiendtlighet.
Og deretter å jobbe mot en ny maktbalanse i Europa.
Plyndringen av Roma, pavens fangenskap,-
-disse tingene har gjort hele Europa ustabil.
Og kirken?
Kirken har også behov for mekling.
Ved konklavet, skal vi legge planer for et råd som,-
-i pavens fravær,-
-kan ta seg av de viktigste sakene innenfor kjetteri og reform.
Og kongens sak?
Den vil også bli tatt opp som en av mange andre saker.
Tror du kardinalene vil gi deg myndighet til å ta deg av det?
-Ja. -Da vil du være den egentlige paven.
Og siden hans hellighet kanskje aldri vil unnslippe...
Dette er ren spekulasjon.
Jeg har en jobb å gjøre, Sir Thomas.
Hvorfor sitter du i mørket?
Hva er det?
-Du forstår ikke. -Selvsagt gjør jeg det.
Jeg er jo din bror.
Om du bare var ditt gamle jeg.
Jeg husker at jeg brukte å fortelle deg alt.
Alle hemmelighetene mine.
-Du kan fremdeles fortelle meg det. -Jeg kan ikke.
Hvorfor?
Du ville ha sladret.
Kong Francis av Valois' slott Paris, Frankrike
Deres Majestet.
Vi hilser deg, kardinal Pacificus, fredens kardinal.
Eminense.
Enchante, frue. Like vakker som alltid, som solen.
Du er meget snill, Monsieur kardinal.
Og vi tar imot deg som en bror fordi det er det du er.
En sann og lojal venn av Frankrike. Vi ønsker deg,-
-og alle de som er med deg,-
-velkommen til vårt hoff og i våre hjerter.
Jeg er meget beæret, Deres Majestet. Og meget rørt.
-Dette er ingenting. -Tallis.
Mr. Wyatt.
Jeg har drevet og tenkt.
Kanskje du kan lage musikk til ett av mine dikt?
Meget gjerne. Har du ett klart?
Jeg jobber på ett. Jeg har den første linjen.
Da har du nesten alt.
Bonjour, Monsieur kardinal.
Bonjour, deres nåde.
Hertugen av Orléans er meget glad for forlovelsen med prinsesse Mary.
Veldig, veldig glad.
Bedårende.
Du liker ikke franskmennene særlig, du, Sir Thomas?
Jeg har ikke noe imot dem, Mr. Wyatt.
Det er bare at de alltid er så...franske.
Var det noen brev til meg?
Ingen brev, frue.
Lady Anne.
Ja, Deres Majestet.
Jeg vet hva du driver med.
Men ikke prøv å ta kongen fra meg.
La ham leke med deg. La ham gi deg gaver.
Men han kan ikke gi deg hjertet sitt.
Fordi det er i min besittelse.
Brev fra hans eminense, kardinal Wolsey.
Deres Majestet burde vite at hans hellighet, pave Clement,-
-har rømt fra Castel St. Angelo.
Han har rømt?
Han kledde seg ut som en gammel, blind mann-
-og gikk rett forbi fangevokterne.
Hvor er han nå?
I henhold til min informasjon, i en italiensk by kalt Orvieto,-
-i biskopens palass sammen med resten av hoffet sitt.
Han er fremdeles innen keiserens rekkevidde.
Men han er fri?
Ville det vært mulig..?
Ville det vært mulig å sende noen til ham?
For å gi ham en beskjed?
Det ville vært mulig, ja.
Hvordan vet du dette? Fra Wolsey?
Nei, Deres Majestet. Jeg har mine egne kilder.
La oss si at jeg vil sende en beskjed til hans hellighet.
Kjenner du noen? Noen du kan stole helt på?
Dr. Knight. En gudfryktig mann,-
-en diplomat og en sann engelskmann.
Før ham til meg.
Gjeld for leie av land skyldes til-
-erkebiskop Thomas Wolsey av York.
Så det er slik han gjør det.
Jeg ser deg.
Jeg vinner med to dronninger.
Jeg hater kortspill.
Jeg hater dette hoffet.
Jeg hater til og med tiden.
Får jeg komme med et forslag?
Hva som helst.
Glem hoffet.
La oss dra til skogs. La oss dra på jakt.
Slik vi brukte å gjøre.
Ja, ja.
Men ikke Brandon.
-Charles er din... -Jeg har ikke tilgitt Lord Suffolk.
Jeg kan ikke tilgi ham.
Han ba aldri om lov til å gifte seg med søsteren min.
Det er ulidelig arrogant.
Hva forventet han?
Hør.
Han er ikke forvist for alltid.
Bare så lenge som han puster.
Kom an.
Vet du hva vi burde ha?
-Hva, elskling? -En piknik.
Hjemme hos Compton.
Hold øynene åpne.
Gå i ring med dem.
Ser du, William?
Ting kan aldri bli slik de var.
Sir Thomas Boleyn, deres nåde.
-Min herre. -Deres nåde.
-Hva skyldes denne gleden? -Får jeg snakke oppriktig?
Skål til helsen din, min herre.
Og til din.
Norfolk har sendt meg.
Men Norfolk hater meg. Jeg er tross alt en ny mann.
Han er jo altfor prektig.
Jeg tror han forakter oss alle for de samme grunnene.
Men likevel har han interesser å ivareta-
-slik som resten av oss.
Han må jobbe med oss slik vi er.
Og det er tross alt en som han hater enda mer.
-Kardinalen. -Selvsagt.
Men hva bryr det meg?
Savner du hoffet, deres nåde?
Kanskje du ikke gjør det.
Her nede i denne grønne plassen,-
-har du vel mye fritid. Så mye å beskjeftige deg med.
Men jeg har hørt enkelte si-
-at kongens nærvær er som solen.
Og når du er vekk fra den,-
-er alt et evig mørke.
Du er en lur mann, Boleyn.
Det er det folk sier.
De sier du er sjarmerende og lur.
Hva er det Norfolk vil?
Hva vil ha din hjelp til å knuse Wolsey.
Og til gjengjeld, skal han overtale kongen om å tilgi deg-
-og la deg komme tilbake til hoffet.
Takk, min herre.
Hva hørte du?
Alt.
Hva skal du gjøre?
Hva burde jeg gjøre?
Du fortalte meg en gang...
...at Wolsey av og til var snill mot deg.
Gjorde jeg det?
Det hadde jeg helt glemt.
Det ser ut som kongen er forelsket.
Stakkars Harry.
Tallis?
Hva er det? Fandens diktere sover aldri.
Jeg har skrevet de første linjene. Får jeg lese dem for deg?
De rømmer fra meg Som en gang søkte meg
Med naken fot Snikende i mitt soverom
Jeg har sett dem Yndig, tam og føyelig
Som nå er ville Og ikke husker
At de av og til trosset farer
For å spise fra min hånd
Og nå streifer de
Travelt opptatt med å søke Med en uavbrutt forandring
-Det er alt så langt. -Det er vidunderlig.
Det er musikk i det.
Hva handler det om?
-En jente. -Hvilken jente?
La oss bare kalle henne en brunette.
Jeg elsket henne en gang.
Og jeg trodde at hun elsket meg.
Men nå tilhører hun en annen?
Vær stille.
Hun er kanskje bare en jente, men jeg skal si deg dette, Mr. Tallis:
Hvis hun får det som hun vil,-
-kommer hun til å ryste hele landet.
Takk.
Hans Majestet vil forsikre-
-at Deres Eminense har alt du begjærer.
Tilgi meg.
Hvis jeg var yngre, eller mer tåpelig, eller mer livlig,-
-skulle jeg med glede tatt imot tilbudet.
Du fortjener bedre enn å bli brukt som en hore.
Mine damer og herrer, dronningen.
-Lord Darby. -Min dronning.
Jeg har noe til deg.
Ser du?
Falken er ditt våpenmerke og granateplet er hennes.
Du skjønner det bare ikke, du?
Dette er ikke et spill, George. Dette er farlig.
Elskerinne Boleyn.
-Mr. Cromwell. -Jeg har nyheter.
Kongen sender en god mann til paven angående skilsmissen.
En dr. Knight.
Jeg kjenner dr. Knight. Han var læreren min.
Alt henger sammen.
-Mine damer. -Sir.
Er det korrekt av meg å anta at dere er dronningens hoffdamer?
Ja, sir.
George Boleyn.
Dere kjenner meg ikke nå, men det vil dere en dag.
Vi kan være av stor hjelp til hverandre.
Hvordan det?
Dere forteller meg hvem dere knuller-
-så skal jeg fortelle dere om det er en god idé.
Forstår dere?
Og i gjengjeld?
Jeg skal tenke på noe.
Det spørs hvor ivrige dere er etter å være rike og berømte.
Det er noe som jeg kan ordne.
Jeg bygger formuer.
Her.
Vi stoler på at du, dr Knight,-
-kan levere disse to skrivene til hans hellighet i Orvieto.
De er skrevet av oss.
Deres Majestet.
Det vil være bedre for Europa-
-om vi nå slutter fred med keiseren.
Hvordan kan du si det? Han tok meg til fange.
Han utpresset meg. Jeg måtte betale flere millioner i løsepenger.
Og min eldste sønn er fremdeles hans fange.
Hvordan kan jeg slutte fred med den drittsekken?
Du må være glad for fremskrittet så langt.
Det er en byrde-
-å hale den gamle skrotten min fra land til land.
Du vil heller være hjemme.
Jeg bekymrer meg for at kongen vil bli påvirket-
-av andre mens jeg er borte.
Etter konklavet, trenger du ikke å bekymre deg.
Du vil snart ha makt til å tilfredsstille ham.
God aften, min herre.
Takk.
Gutt.
Gutt!
Faen ta deg.
Kongen.
Søte Anne.
Dronningen.
Nei, nei. Vent.
Bare et øyeblikk.
I kveld, spiser jeg med din far og onkel.
Min far sier at det er mer enn han fortjener, Deres Majestet.
Nei.
Når jeg er sammen med dem, er jeg nær deg.
Her.
Nok et tegn på min hengivenhet.
Ta den. Fra din ydmyke tjener.
Nakken din.
Jeg elsker nakken din.
Mine herrer, la oss skåle-
-for avgjørelsen som vi alle tenker på.
-Deres Majestet. -Deres Majestet.
Om kort tid, vil vi få et svar.
Jeg vil heller høre det fra dr. Knight enn kardinal Wolsey.
Hvorfor sier du det?
Jeg frykter at det ikke er i kardinalens interesse å lykkes.
Men hans interesser og mine er vel de samme?
Han tjener meg.
Hans Nåde mente at kardinalen-
-har noen fordommer mot min datter.
Jeg vet, jeg vet.
Han kalte henne en fjollete jente.
Hun fortalte meg det.
Det er en sak til.
Min herre ville ikke si noe.
Men jeg tror det er noe som Deres Majestet burde vite.
Vel?
Deres Majestet...
...takket være din gavmildhet, ble jeg utnevnt-
-som revisor for Deres Majestets husstand.
Og i den tilstanden...
...har jeg oppdaget at når korrupte, religiøse hus blir nedstengt,-
-i stedet for at pengene går til ditt skattekammer-
-slik de burde...
...blir de ofte sendt et annet sted.
Et annet sted?
Til Wolsey sine private stiftelser.
Til opprettelsen av universitetet ved Oxford.
Jeg må innrømme-
-at jeg synes antydningene er sjokkerende.
Jeg er faktisk såret.
Kardinal Wolsey er ikke bare kansleren min.
Han har alltid vært min venn.
I denne verdenen, Deres Majestet, er en sann og lojal venn-
-den største velsignelsen en mann kan få.
For i alt annet, finnes det ofte bare svik.
Det minner meg om noe. Hertugen av Suffolk kom på besøk.
-Brandon? -Han sa...
...at han ville krype på sine knær-
-for å be Deres Majestet om tilgivelse.
Det halskjedet. Hvem fikk du det fra?
Svar meg.
Hans Majestet.
Du er dyr, hva?
En dyr hore!
Jeg er ingen hore...
...Deres Majestet.
Jeg elsker hans majestet. Jeg tror han elsker meg.
Han er blindt forelsket i deg slik menn ofte er med nye ting.
Snart vil han se deg for det du virkelig er.
Og han vil bli lei av deg,-
-som med alle de andre.
Og hva hvis det ikke skjer?
Jeg ga deg ikke tillatelse til å snakke.
Du er en tjener.
Dra nå!
Dra.
I landlige omgivelser ved Rouen, Frankrike
-Hvem er dere? -Dr. Knight, tilgi oss, sir.
Vi må be deg vente med reisen i en dag eller to.
Umulig. Jeg er i kongens ærend.
Ja, sir, vi vet det. Det er derfor du må bli med oss.
Dr. Knight, kom inn.
-Deres eminense... -Jeg passer på...
...så jeg vet hva kongen driver med.
Trodde du at du kunne dra til Orvieto uten at jeg fikk vite om det?
Du har blitt sent til paven av kongen-
-med disse to skrivene, stemmer det?
Ja.
Dette er usedvanlige dokumenter. Vet du hva som står i dem?
-Ja, litt. -Og likevel samtykket du å bære dem?
I det første dokumentet ber han om tillatelse til å gifte seg-
-med den kvinnen han selv velger etter skilsmissen.
Til og med en som ville vært forbudt ham-
-på grunn av et tidligere forhold med en av slektningene hennes.
Jeg skjønner ikke det. Kongen skrev dette?
-Hvilken kvinne henviser han til? -Elskerinnen, Anne Boleyn.
Anne Boleyn?
Kongen elsker Anne Boleyn?
Ja, sir.
Og hvilket forhold henviser han til?
Deres eminense vet vel at hans majestet-
-hadde kjødelig samkvem med Annes eldre søster, Mary.
Kanskje til og med deres mor.
Ifølge ryktene. Jeg har liten tro på det.
Med hensyn til moren.
Og det andre dokumentet. Har du lest det?
-Nei, sir. -Like greit, det.
Jeg vil ikke være mannen-
-som må presentere dette til St. Peters etterkommer.
Det spør som så: "Hvis ekteskapet ikke kan annulleres,-
-burde paven tillate ham å ta en kone til."
Forstår du? Han ber paven godkjenne bigami.
Ettersom kongen befaler det, må du reise, dr. Knight.
Men uten håp om suksess, eller ære.
Jeg hørte at du krøp hit som en kjøter.
-Noe i den... -Hold kjeft.
Du var alltid for stor i den.
Ja, Deres Majestet.
Har du kommet for å trygle om tilgivelse?
Ja, Deres Majestet.
Så trygl.
Med hele mitt hjerte og hele min sjel.
Med hele mitt vesen.
Min konge, min hersker, min mektige herre,-
-jeg ber deg om å tilgi din ynkelige tjener.
Din ydmyke, verdiløse, tankeløse tjener-
-som fortjener så lite,-
-og som takket være din gavmildhet og ynde,-
-ble gitt så mye.
Utakknemlig som jeg er.
Uverdig Deres Majestets kjærlighet.
Kom hit.
Hvis du kan slå meg,-
-får du komme tilbake til hoffet.
Klar?
Velkommen tilbake.
-Hva skulle jeg gjøre? -Jeg vet ikke.
Men jeg er enig med deg. Det var primitivt og uakseptabelt.
-Hans majestet har skuffet meg. -Thomas, jeg må spørre deg dette.
Vil du godta kardinalenes avgjørelse?
Hva har det å si nå?
Paven er fri.
-Konklavet trengs ikke. -Det trengs nå mer en noensinne.
Paven er fremdeles i keiserens makt-
-uten mulighet til å utøve noen form for kontroll.
Så andre må gjøre det, og jeg spør deg igjen:
Vil du godta kardinalenes avgjørelse?
Hvis du ikke er for meg nå, så er du imot meg, More.
Innsatsen har økt.
Mr. Cromwell har fortalt meg-
-at kongen spiser middag med Norfolk og Boleyn.
De er mine bitre fiender. De forsøker stadig å styrte meg.
Og hvis du ikke hjelper meg, da hjelper du dem.
Må jeg minne deg om dette?
Alle dine framsteg skyldes meg.
Vi har kjent hverandre lenge, Thomas.
Jeg vet du ofte har klaget over metodene mine.
Men under alt det, tror jeg at vi fremdeles har mye til felles.
Vi er humanister til tross for at verden går løs på vår tro-
-og bringer våre handlinger i vanry.
Ingenting på denne jord, ikke engang en prins,-
-skal noensinne få bringe mine i vanry.
Å, jeg skjønner.
Du vil ikke skitne til hendene dine.
Dessverre har du ikke noe valg.
Fargerens hender blir alltid misfarget av elementene som han jobber med.
Her er mitt element.
Det spirituelle elementet.
Det opphøyde elementet.
Så si meg...
...er jeg blitt misfarget av det?
Si fra når kardinalene ankommer.
Mon cher Wolsey.
Jeg antar du har hørt det.
Kardinalene kommer ikke.
Det er ingenting jeg kan gjøre.
De tar bare ordre fra hans hellighet.
Hjulet dreies, min venn.
De rømmer fra meg Som en gang søkte meg
Med naken fot Snikende i mitt soverom
Takk lykken Det har ellers vært
Tjue ganger bedre Men en gang spesielt
I tynn oppstilling Etter en hyggelig skikkelse
Når hennes vide nattkjole Fra hennes skuldre falt
Og hun fanget meg I sine armer lange og små
Der med alt kysset vi så søtt
Og hvisket: "Kjære, hvordan liker du dette?"
Vekk. Vekk.
Deres Eminense, kan du velsigne datteren min?
-Velsigne deg, barnet mitt. -Takk, Deres Eminense.
-Deres Eminense, et øyeblikk. -Nei, nei.
-Nå, Mr. Cromwell. -Deres Eminense.
-Kongen venter dem, men... -Hva?
Han er ikke alene.
Deres Majestet.
Vel?
Deres Majestet, jeg håpet at...
Du kan snakke fritt foran Elskerinne Boleyn.
Hun vet alt.
Så, du har kommet tilbake fra Paris.
-Ja. -Fortell oss om dine seire.
Fortell oss dine nyheter.
Vi er så ivrige etter å få høre.
Å, for Guds skyld, mann.
Får jeg skilsmissen min?
Deres Majestet husker at jeg dro til Paris...
Det var ingen drøm
Jeg lå årvåken
Men alt er forvandlet Gjennom min mildhet
Til en merkelig form for svik
Og jeg må gi slipp på hennes godhet
Men ettersom jeg så velvillig gir slipp
Vil jeg gjerne vite hva hun fortjener